Cine eşti?
CÁDIZ, SPANIA
Ce e asta?
Majestate, l-am prins într-o plasă de pescuit.
Sire, a îndrugat poveşti.
Credem că a găsit o...
Ponce de León.
Zice că a găsit corabia lui Ponce de León.
Sau că a navigat pe ea. Nu, ţi-am spus...
Ponce de León a murit acum 200 de ani.
Da, dar a murit căutând ceva, nu?
Fântâna Tinereţii.
Cât de repede poţi ridica ancora?
Odată cu refluxul.
PIRAŢII DIN CARAIBE PE APE ŞI MAI TULBURI
LONDRA, ANGLIA
Execuţia unui pirat azi! Vedeţi-l spânzurat!
Piraţi păpuşi!
Grăbeşte-te, tată, sau pierdem spânzurarea!
Nu e o spânzurare, draga mea, e un proces. Spânzurarea e după amiază.
Se spânzură un pirat azi!
Haide. Sus cu tine.
Mişcă, piratule.
Sau să spun "Căpitane Pirat"?
Haide. Haide! Sus cu tine.
Linişte! Ordine!
Linişte! Linişte!
Acum în faţa Curţii,
notoriul şi rău famatul pirat, jefuitor
şi tâlhar la drumul mare...
...căpitanul Jack Sparrow!
Ţi-am spus, numele e Gibbs! Joshamee Gibbs!
De câte ori...?
Ascultaţi, prezidează acest proces...
Ridicaţi-vă şi ascultaţi, Venerabilul Judecător Smith!
Linişte!
Acum...
Ce-avem aici?
Jack?
Taci!
Nu-l recunosc.
Nu e nevoie! Spuneai?
Jack Sparrow nu e numele meu.
Numele meu e Joshamee Gibbs.
Zău?
- Aici scrie Jack Sparrow. - Le-am spus.
Nu sunt Jack Sparrow, pe care bucuros l-aş arăta Curţii,
- dacă m-ar ajuta. - Ar fi o apărare slabă,
dacă nu vrei să ţi-o iei iar pe cocoaşă ca o focă.
Prizonierul pretinde că e nevinovat
că ar fi Jack Sparrow. Care e verdictul?
Fără proces? Dar nu suntem aici să examinăm dovezile...?
Prim jurat, verdictul. Vinovat?
"Vinovat" ar însemna să fie spânzurat.
Spânzură-l!
- Vinovat? - Nu e drept!
Gura!
Joshamee Gibbs, nelegiuirea de care ai fost găsit vinovat
e că eşti nevinovat că ai fi Jack Sparrow.
Prin prezenta, îţi comut sentinţa
şi ordon să fii închis pentru tot restul
vieţii tale mizerabile de muribund cu perciuni.
Spânzură-l!
Gata.
- Prostii! - Spânzură-l! Să atârne frumos!
Se va aranja transportul prizonierului
la Turnul Londrei.
Mersi mult.
Mulţumesc.
Sus!
Urcă!
Dar-ar dracii! Acum mergem amândoi la închisoare.
Nicio grijă. Am mituit vizitiul.
În 10 minute ieşim din Londra, ne aşteaptă nişte cai.
Diseară ajungem la coastă.
Şi mai rămâne să găsim o corabie.
- Totul face parte din plan, da? - Exact.
Am ajuns la Londra azi dimineaţă
ca să salvez un anume Joshamee Gibbs de la o întâlnire cu spânzurătoarea.
Cum eşti încă în viaţă,
aş spune că a fost o reuşită până acum.
Ce s-a întâmplat cu tine, Gibbs?
Am crezut că eşti angajat în altă parte sau ocupat.
Da. Dar am stat întotdeauna cu urechile ciulite la veşti despre Perla Neagră.
Nimeni n-a văzut în ce port o să ancoreze.
După aia am auzit un zvon.
Jack Sparrow e la Londra cu o corabie şi caută echipaj.
- Ba nu. - Asta am auzit.
Sigur e că recrutezi oameni diseară.
La o crâşmă numită Fata Căpitanului.
- Ba nu! - Mi s-a părut mie un pic ciudat,
dar tu n-ai fost niciodată genul previzibil.
Spune-mi ceva.
Mai e vreun Jack Sparrow care-mi terfeleşte reputaţia?
- Un şarlatan. - Într-adevăr.
Dar... un şarlatan cu o corabie.
Care are nevoie de un echipaj.
Întâmplător, la fel ca mine.
Şi tu, Jack?
Din ce-am auzit ultima oară, erai chitit să găseşti Fântâna Tinereţii.
Vreun noroc?
S-au ivit împrejurări ce-au obligat un discernământ riguros
în privinţa discreţiei şi curajului.
- Adică te-ai lăsat păgubaş. - Nu.
Sunt la fel de chitit. Al naibii chiar.
O să gust apele alea, dle Gibbs. Ia aminte la cuvintele mele.
O, călătorie scurtă.
Totul face parte din plan, da?
Nu.
Tu eşti Jack Sparrow?
Ar trebui să fie un "căpitan" pe acolo pe undeva.
Am auzit de tine.
Şi tu ştii cine sunt eu.
Chipul mi-e cunoscut. Te-am mai ameninţat?
Te afli în prezenţa lui George Augustus, duce de Brunswick-Luneburg,
arhi-trezorier şi prinţ-elector al sfântului Imperiu Roman,
rege al Marii Britanii, Irlandei şi al tău.
- Nu-mi sună cunoscut. - Am fost informat
că ai venit la Londra ca să procuri un echipaj pentru corabia ta.
Zvon murdar. Neadevărat.
Atunci m-ai minţit că eşti Jack Sparrow.
Sunt Jack Sparrow, dar nu sunt aici să procur un echipaj.
Ăla e altcineva.
Altcineva pe nume Jack Sparrow.
Mi-aţi adus alt neisprăvit.
Găsiţi-l pe cel real şi scăpaţi de şarlatanul ăsta.
Nu, stai. Stai puţin.
Eu sunt Jack Sparrow, singurul şi unicul.
Şi sunt în Londra.
Ca să procuri un echipaj.
Ca să întreprinzi un voiaj
la Fântâna...
Îi scoate cineva, vă rog, lanţurile alea infernale?
Hai, hai!
Ştim că deţii o hartă.
Confisc-o şi la spânzurătoare cu el!
Ai o hartă?
- Nu. - Unde e?
Adevărul? Am pierdut-o.
- Destul de recent, de fapt. - Am un raport.
Spaniolii au localizat Fântâna Tinereţii.
N-o să permit unui monarh spaniol melancolic,
un catolic, să obţină viaţă eternă!
Ştii să ajungi la Fântână?
Fireşte că da. Uită-te la mine.
Ai putea conduce o expediţie.
Cu permisiunea dv, "Maşezut"...
...o să furnizaţi o corabie atunci...
...şi un echipaj?
Şi un căpitan.
Bună ziua, sire.
Dacă pot îndrăzni, de ce nu e omul ăla în lanţuri?
Trebuie încătuşat imediat.
În mijlocul palatului meu? Nici vorbă.
Hector...
Ce frumos e să vezi un frate pirat ajuns bine.
Pirat? Nu. Corsar.
Într-o misiune autorizată, sub autoritatea şi protecţia Coroanei.
Aşa o fi, dar mai întâi...
Ce s-a ales de Perla mea iubită?
Am pierdut Perla, precum piciorul.
- Ai pierdut Perla? - Da.
Am apărat-o din răsputeri, dar, cu toate astea, s-a scufundat.
Dacă s-ar fi scufundat cum trebuie, ar trebui să fii cu ea la fund.
Căpitane Barbossa, cu fiecare secundă de zăbavă, spaniolii ne întrec.
Sunt încredinţat că ai să reuşeşti şi ai să fii răsplătit
cu rangul înalt la care tânjeşti.
- A sluji e de ajuns, sire. - Tu, dle, te-ai înjosit.
Jack, nisipul nostru s-a scurs.
Ce e rău în a trece de partea câştigătoare?
Şi întâlneşti o clasă de oameni mai frumoasă.
Înţeleg tot.
În afară de peruca aia.
Scapă! Opriţi-l!
- A evadat? - Lăsaţi-o în seama mea, sire.
Gărzi! Gărzi!
- Pregătiţi armele! - Să trăiţi!
Găsiţi-l!
Acolo!
Asta e tot?
Opriţi! Opriţi trăsura aia!
În numele regelui!
La o parte!
Foc!
FATA CĂPITANULUI
Pirat împuţit.
Bună, Jackie.
Bună, tată.
Am auzit că strângi un echipaj.
Dacă o spun atâţia, trebuie să fie adevărat.
Am auzit unde te duci. La Fântână.
Ai fost acolo?
Ţi se pare că faţa asta a fost la Fântâna Tinereţii?
- Depinde de lumină. - Fiule, Fântâna.
Va fi nevoie de lucruri pentru ritualul profan.
Două potire.
- Pe hartă era unu. - Două, de argint.
De pe corabia lui Ponce de León. Îţi vor trebui amândouă.
- Pentru? - Ritual. Nu fi prost.
Află toate amănuntele înainte să ridici ancora.
Să ridic ancora. Mi-ar plăcea.
Dar pentru asta mi-ar trebui o corabie.
Oamenii ăia de acolo au una.
Recrutează mateloţi chiar acum.
Cupidon mi-a străpuns inima
Dispreţuiesc aurul sclipitor
Şi încă ceva, Jackie.
Fântâna o să te pună la încercare. Ia aminte la vorbele mele.
Am auzit că recrutezi un echipaj.
Da. Adică,
Jack Sparrow pregăteşte o mică expediţie.
Da' ai tupeu, nu?
Să vii aici îmbrăcat aşa?
Ce, eşti un şarlatan?
Ai idee cine sunt, prietene?
Prieteni!
E un individ aici care şi-a uitat propriul nume!
Flăcăi, navighez cu Sparrow.
Cine dă o băutură unui matelot?
M-ai furat şi sunt aici să mă iau înapoi.
Încetează.
O singură persoană în viaţă ştie mişcarea asta.
Întotdeauna am vrut să fac asta.
Bună, Angelica.
Bună, Jack. Eşti impresionat?
Cred că era să te omor o dată sau de două ori.
Sunt mişcat de forma asta de măgulire dintre cele mai sincere.
Dar de ce?
Erai singurul pirat pe care am crezut că-l pot întruchipa.
Ăsta nu e un compliment.
Nu-ţi face griji. Te-am iertat cu mult timp în urmă.
- Pentru ce? Că te-am părăsit? - Eu îmi amintesc că eu te-am părăsit.
Un domn lasă o doamnă să-şi păstreze fanteziile.
Uite, Sparrow, atâta timp cât mateloţii mei îşi primesc banii,
sunt dispuşi să tolereze orice număr de ciudăţenii.
Există o ciudăţenie pe care n-o s-o tolerez.
Voi fi întruchipat ca şi "căpitan". Nimic mai prejos.
Pentru asta ai nevoie de o corabie
şi, întâmplător, eu am una.
Mi-ar prinde bine una.
Mi s-a spus că ai fost la Fântână.
S-au spus multe zilele astea.
- Fântâna Tinereţii. - Preaiubită Angelica, n-ai grijă.
Mai ai câţiva ani folositori.
Întotdeauna atât de fermecător.
Nu mi-ai răspuns.
Apropo de Fântână. Pierdere de vreme, zău.
Milady, văd indivizi care n-aduc a marinari, cu o alură oficioasă.
Prieteni de-ai tăi?
Se poate să fi ofensat fără intenţie vreun rege.
- Nu te-ai schimbat. - Insinuezi că ar trebui?
Da.
M-ai trădat. M-ai sedus şi te-ai folosit de mine.
Nu cunoşteam felul bărbaţilor.
Ai dat dovadă de multă abilitate pentru cineva pe care, chipurile, am corupt.
Pericol iminent. Veniţi, milady!
Eram gata să jur credinţă, iar tu...
Ce căutai într-o mânăstire spaniolă?
Am confundat-o cu un bordel. Din greşeală.
Suntem în dezavantaj.
Vorbeşte în numele tău. Spre deosebire de unii care se prefac că sunt,
dar nu se aseamănă,
eu sunt căpitanul Jack Sparrow.
Cum poţi să spui că te-am folosit?
Ştii exact cum.
Ştiu, dar cum poţi s-o spui?
- Deci, cum e? - Cum e ce?
Cu Fântâna.
Ce ştii?
Ai cumva
două potire de argint de pe vremea lui Ponce de León?
- Nu. - Bănuiam eu.
- De ce? - Aud poveşti.
Zvonuri.
Ştii, bineînţeles, de ritual.
Da, ştiu.
Care e? Ce trebuie?
O sirenă, Jack.
S-a făcut o greşeală.
E sentinţă pe viaţă. Nu moarte. Viaţă!
- Barbossa. - Mulţumesc, dlor.
Presupun că ştii să faci un laţ.
Asta-i o cruzime,
să sileşti omul să-şi pregătească propriul ştreang.
Dormi aşa cum îţi aşterni.
Ce s-a întâmplat cu tine?
- Unde-i Jack Sparrow? - A scăpat?
Sunt presat de timp.
HMS Providence ridică ancora în zori.
Dacă nu vrei s-o vezi, atârnat aici mort,
cu gura plină de muşte...
...vorbeşte acum.
Ia-mă cu tine. Oriunde arată busola...
Să te iau unde? La Fântână? Da?
Acolo se duce Jack?
Ai ceva să-mi oferi, Gibbs?
Ceva măcar?
Pe cuvântul meu că n-ai să apuci zorii.
Dă-o-ncoa'.
- Prostule! - Am avut destul timp
să studiez cercurile alea infernale.
Fiecare rută, fiecare destinaţie. Toate, în siguranţă... aici.
Bun venit înapoi în flota Majestăţii Sale, dle Gibbs!
La apel, matelot!
Da, dle.
Ce?
- S-a făcut o greşeală îngrozitoare. - Nu te opri.
- N-ar trebui să fiu aici. - Mulţi bărbaţi s-au trezit pe mare,
fără să ştie ce, când, pentru ce sau de ce.
Fără să-şi amintească noaptea când s-au înscris
şi şi-au băut banii de primă.
Nu, nu înţelegi.
Eu sunt căpitanul Jack Sparrow. Originalul. Unicul.
Scrum. Şi plăcerea e a mea. Mişcă.
Ce e cu sicriul de sticlă?
Îţi par eu om la comandă?
- Unde sunt? - Scuzaţi-mă, căpitane Sparrow,
sunt onorat să vă primesc la bordul
renumitului nostru vas al infamiei, Răzbunarea Reginei Anne.
Barbă-Neagră.
Munceşte!
- Ciudat individ. - A fost zombificat.
Zombificat.
Lucrătura lui Barbă-Neagră. Toţi ofiţerii sunt la fel.
Îi face mai supuşi.
Şi veşnic irascibili.
Haide. Freacă.
E pe mare de cinci zile, pe puţin.
Da. Îţi dai seama după mirosul mării?
După mirosul echipajului.
Ce-a făcut amărâtul ăla?
Şi eu cum pot evita asta?
El? Tip bisericos.
Îi dădea întruna cu Domnul Atotputernic.
Un obsedat de Biblie pe corabia asta?
Misionar, după el.
Eu am auzit că a fost capturat într-un raid.
Restul de pe vas au fost ucişi, dar nu şi el.
Secundul n-a permis asta
din cauza poziţiei sale faţă de Dumnezeu.
Un secund care se riscă pentru un prizonier.
Nu prea vezi asta.
Secundul e o "ea"?
Înapoi la muncă!
Uşurel înainte.
Eşti o mârşavă ţâfnoasă, necruţătoare şi fără suflet.
- Ţi-am spus că am o corabie. - Nu, Barbă-Neagră are o corabie
pe care sunt acum prizonier.
Putem face asta.
Fântâna Tinereţii. Cum ai vrut dintotdeauna.
Barbă-Neagră. Edward Teach. Piratul de care se tem toţi piraţii.
Care învie morţii în timpul liber.
- De mine o să asculte. - El nu ascultă de nimeni.
Poate de propria fiică?
Fiică, adică concepută de?
Pierdută de mult. Regăsită de curând.
Care-l iubeşte pe dragul ei tată din tot sufletul.
- A crezut asta? - L-am convins.
Atunci el va căuta Fântâna Tinereţii,
sau el şi cu tine, nu tu şi cu mine.
Nu, asta e partea cea mai frumoasă.
El o să fie mort.
O să te ocupi tu de asta?
Există o profeţie.
Poate tu nu crezi în supranatural.
O, nu, nu, am văzut un lucru, două.
Profeţia e asta:
Barbă-Neagră îşi va afla moartea în două săptămâni,
de mâna unui şchiop.
De-asta are nevoie de Fântână.
O, dle Gibbs, ne lipseşte o hartă.
Poate eşti amabil să ne dai o direcţie.
Fii drăguţ şi toarnă-mi o băutură.
Nu! Suntem corsari, nu piraţi, dle Gibbs,
şi în numele regelui, ne purtăm ca atare.
Da, căpitane.
Suntem pe drumul bun, Gibbs?
Da, e bun. Uite dovada.
Spaniolul.
Tot echipajul la posturile de luptă! Direcţia în vânt!
- Tot echipajul! În vânt! - Întinde velele, două noduri!
- Două noduri! - Dezlegaţi tunurile!
- Tunari, la posturi! - Tunarii sunt pregătiţi, dle!
Aşteptaţi ordinele!
Aşteptaţi!
Tunurile armate. Aşteptăm ordinele, dle.
Dle. Ordinele, dle?
Nici măcar n-a întors capul.
Fântâna e premiul.
Se pare că nu merită nici să fim scufundaţi.
Şi acum am rămas în urmă! Tot echipajul, mai mult avans!
Mergi repede între vânt şi maree!
Subiectul, dlor, e revolta.
Una foarte urâtă.
Da. M-am înscris să navighez sub comanda lui Jack Sparrow, nu a unei prefăcute.
Şi o doamnă, pe deasupra.
Şi nu s-a spus nimic de echipajul bizar.
Mi se încârligă degetele.
Le-am luat. Pe toate.
- Bine făcut. - Bravo.
Să continuăm atunci. Barbă-Neagră.
- Ce obiceiuri are? - Stă mai mult în cabina lui.
Exact, mai mult în cabină. Da, în cabină.
- Da, dar când iese... - Nu prea iese.
Trebuie să iasă cândva.
Nu, nu chiar. Nu l-am văzut niciodată.
A mai navigat vreunul dintre voi cu el?
- L-a văzut vreunul dintre voi? - Nu, nu chiar.
Stă în cabina lui. Nimeni n-a navigat cu el,
nimeni nu l-a văzut.
Veşti bune, dlor. Asta nu e corabia lui Barbă-Neagră.
Nu e Răzbunarea Reginei Anne.
Ba sigur că e Răzbunarea Reginei Anne.
De unde ştii?
Am văzut numele. În spatele vasului.
Domnilor. Stimaţilor. Camarazi recrutaţi.
Aţi fost înşelaţi monstruos.
- Suntem "înşelăciţi" atunci? - Da.
N-aţi fost informaţi de destinaţia noastră.
Moartea ne aşteaptă
în voiajul nostru spre Fântâna Tinereţii.
Ar fi o situaţie nefericită, prieteni.
- Moarte, cu siguranţă. - Grădina sufletelor nefericite.
- Pieirea noastră, în cele din urmă. - Doar dacă...
...nu preluăm corabia asta.
Preluăm corabia atunci! Acum!
Haideţi atunci.
Treziţi-vă! E a noastră!
Dacă ăsta e un vis, poţi să-ţi păstrezi sabia şi cizmele.
- Dacă nu e... - E un vis.
Ba nu e!
M-am gândit să te avertizez că preluăm corabia.
Nimic personal.
Ar fi mai bine dacă...
...nu te-ai amesteca.
Draci!
Eşti ori cu noi, ori contra noastră!
Nu-s nici cu voi, nici contra voastră!
Poate face asta?
E religios. Cred că aşa se cere.
Luptaţi până la amarul sfârşit, prostovani stângaci!
Legaţi-l bine!
Corabia e a noastră!
Domnilor...
Sunt uluit.
Stăteam acolo şi mă odihneam...
...şi brusc am auzit un tărăboi nefiresc pe punte.
Mateloţi care-şi abandonează postul
fără ordine, fără permisiune.
Simpli marinari...
...care preiau vasul.
Ce-i asta, secund?
- Revoltă, căpitane. - Poftim?
- Revoltă! - Da.
Revoltă.
Şi ce soartă îi paşte pe cei revoltaţi?
Ştim răspunsul la asta, nu-i aşa?
Revoltaţii sunt spânzuraţi!
Căpitane, vreau să raportez o revoltă.
Îi pot arăta şi numi cu degetul.
Nu e nevoie, dle Sparrow.
Ei sunt oi. Tu, păstorul lor.
V-am spus, dle, ce fiică încântătoare aveţi?
O privelişte potrivită pentru un suflet pierdut.
Nu uita, tată. Avem nevoie de el.
Dacă nu omor câte un om din când în când,
- uită cine sunt. - Laşule!
Nu uită.
Echipajul vede ce ticălos eşti.
Un laş, oricâţi ai ucide.
E a doua oară într-o zi când sunt uluit.
Nu eşti uluit, ci speriat.
Nu îndrăzneşti s-o iei pe calea cea dreaptă, pe drumul luminii.
Nu, dle. Adevărul e mult mai simplu.
- Sunt un om rău. - Şi asta.
Poate va trebui să te omor şi pe tine, catihetule.
Sânge latin, ca al mamei ei.
Tată, te implor.
Iar am uitat de ce e misionarul aici.
Fiica mea se teme pentru sufletul meu sau ce-a mai rămas din el.
Chiar doreşti să mă salvezi, copilă?
Orice suflet poate fi salvat.
E adevărat, tinere cleric?
Da. Deşi în cazul tău, e puţin probabil.
Dar tot mă rog pentru toate sufletele amărâte de pe vasul ăsta damnat.
Mă dezarmezi cu credinţa ta.
Opt clopote!
Care dintre voi, suflete amărâte, aţi stat de pază?
- Eu. Eu am stat de pază. - Tunar...
Tu?
Da.
Bucătarul.
Perfect. Coborâţi barca lungă!
Întoarce-o!
- De ce faci asta? - Revoltă. Legile noastre sunt clare.
Legile permit căpitanului să arate îngăduinţă.
I-am dat acestui om şansa să-şi hotărască soarta,
un dar neacordat tuturor.
O, tu acum.
O şansă să arăţi cât valorează rugăciunile tale.
Roagă-te să fie izbăvit de... cel rău?
Cursul stabilit!
Opreşte-te. Dă-i omului o şansă. Dă-ţi ţie o...
Ştii când mă simt aproape de Creator?
Când văd suferinţă, durere şi chin.
Atunci se vede adevăratul plan al acestei lumi.
Eu îl văd când, în momente de grea încercare şi tragedie,
se arată bunătate şi compasiune celor aflaţi la nevoie.
Poate ar trebui să te rogi să nu fie rănit, nu?
- Te rog, mai există speranţă. - Din nou!
De fapt, nu mă interesează deloc Fântâna,
aşa că dacă tu te-ai hotărât,
pe mine mă poţi lăsa oriunde.
Asta e tot, timonier-şef.
Cuvintele tale te împresoară ca ceaţa şi te fac greu de văzut.
Dar tu, marele Barbă-Neagră?
Decapitat, se spune. Şi, totuşi, corpul tău a înotat
de trei ori în jurul corăbiei şi-a urcat iar pe punte.
Şi iată-te aici, fugind speriat.
- Speriat. - La Fântână.
Timonierul-şef vede lucruri înainte să se întâmple.
Mi-a prevăzut moartea, aşa că soarta a grăit.
Iţele destinului au fost ţesute.
Ai o stimă ridicol de mare pentru soartă, prietene.
- Şi tu? - Eu?
Sunt sceptic în prezicerea oricărui viitor care mă include.
Ar fi o prostie să te lupţi cu soarta, dar m-ar ispiti s-o păcălesc.
O să ajung la Fântână. Tu ai să mă conduci.
Cuţitul ăla n-o să-ţi slujească mai bine decât revolta plănuită.
Revolta mi-a slujit bine.
Am obţinut o audienţă la tine.
- Zău? - Da.
Ca să te avertizez.
În privinţa secundului tău
care se dă drept cine nu e.
Spune.
Nu e fiica ta.
Îndrăzneşti să vorbeşti astfel despre sânge din sângele meu?
Dle, femeia e versată în arta înşelăciunii.
Ştiu eu. Fără să vreau, eu am împins-o pe calea cea rea.
Însă nu-mi pot asuma meritul
pentru abundentul ei talent înnăscut.
Angelica. Iubita mea fiică,
singurul lucru bun pe care l-am făcut în viaţa asta,
şi tu pretinzi că ai corupt-o?
Dle, ceea ce e ea e întruchiparea răului.
Mai de temut decât o fiară sălbatică.
O fiară sălbatică flămândă, scrâşnind din dinţi.
Răzbunătoare, flămândă de...
- Tată? - Dulceaţă!
Nu e nevoie să-i faci rău, tată.
O să ne ajute. Nu-i aşa, Jack?
Vezi? Până şi acum se gândeşte la binele tău,
zăgăzuindu-ţi revendicările despre ea.
O să ne duci la Fântână. Da?
Altfel spus...
Dacă eu nu ajung la Fântână la timp...
...n-ajungi nici tu.
Atunci am să arunc o privire pe hărţile alea imediat, nu?
Dle.
- Da? - Căpitane,
cu părere de rău, raportez zvonuri,
în rândurile echipajului, vizavi de destinaţia noastră.
Închide clonţul şi fă paşi.
- Aşa stă treaba, deci? - Nu din lipsă de respect, dle.
De ce se tem oamenii? Spune. Rosteşte cuvintele.
Golful Whitecap.
Da, Golful Whitecap.
Şi toţi navigatorii neisprăviţi se tem de numele ăsta, şi pe bună dreptate,
deşi puţini ştiu de ce sau îndrăznesc să întrebe.
Sunt poveştile adevărate?
Spune ce-ţi răpeşte inima vitează
sau las-o de-a pururi pradă închipuirii.
Sirenele, căpitane.
Da. Sirenele.
Spirite ale mării, peşti diabolici extrem de flămânzi după carne umană.
Apele cu sirene, asta e ruta noastră.
Fereşte-ţi sufletul, Gibbs,
căci sirenele o să-ţi ia tot restul,
până la os.
Uşor! Uşor, oameni! Găsiţi-vă curajul
sau fiţi gata să vă înfruntaţi teama!
Salvaţi-vă!
- Om la apă! - Nu! Un dezertor.
- Întoarce. - Nu!
Dlor, n-o să cer niciunui om
mai mult decât poate da, dar cer asta: nu suntem noi oamenii regelui?
Da.
- Într-o misiune a regelui? - Da.
N-am văzut urmă de teamă în ochii spaniolilor când au trecut pe lângă noi.
- Nu suntem noi oamenii regelui? - Ba da!
La posturi şi daţi-i drumul!
Înainte, spre Golful Whitecap!
Daţi-i drumul, Golful Whitecap!
Vino.
O băuturică?
Vin, muzică, lumânări.
Cred că am mai trecut prin asta.
Da, aşa e.
Îmi amintesc bine.
Şerpuieli, suciri, răsuciri, rotiri, zvârcoliri.
Zvârcoliri neîncetate.
Îţi aminteşti de Saint Dominique?
Martinica.
Am încercat să te omor în Saint Dominique.
N-are a face.
Nepotrivit pentru un prim ofiţer.
Eu am fost primul? M-am întrebat deseori.
Poţi fi foarte şarmant când vrei ceva.
Greu e să afli ce.
Atunci adevărul.
Barbă-Neagră şi-a îndeplinit scopul.
Noi doi putem merge la Fântână împreună,
unde o să ne scăldăm reciproc în porţii egale de faimă
şi alte desfrâuri.
Şi eu am să-ţi spun ritualul Fântânii.
Da. Ritualul profan.
Pot să am încredere în tine?
- Am nevoie să fii de partea mea. - Draga mea Angelica,
noi doi suntem prieteni la cataramă, iubire.
Spune-mi regulile.
Apă din Fântâna Tinereţii.
Lacrima sclipitoare a unei sirene.
Potirele de argint ale lui Ponce de León.
Cu obiectele astea...
- Da? - Cu obiectele astea
poţi lua toţi anii de viaţă ai altcuiva.
Ştii ce înseamnă asta?
Nu putem merge singuri, doar noi doi.
Ritualul necesită o victimă.
- Păcat. - Da, este.
Dorinţa mea pentru Fântână s-a diminuat enorm.
Dar e ceva la bord ce-ţi doreşti.
Şi Barbă-Neagră?
E în sala hărţilor. Va trebui să fim rapizi.
Păstrează fiecare corabie ca pe un trofeu.
Ajută-mă şi ţi-o promit pe cea pe care o vrei.
Deşi cred că ştiu pe care o s-o alegi.
Perla Neagră într-o sticlă?
De ce e Perla Neagră într-o sticlă?
E şi mai enervantă în miniatură.
- Facem învoiala? - Te cunosc.
N-o să furi viaţa unui om nevinovat.
Dar şchiopul?
Am nevoie de ani.
Nu pentru mine. Pentru tata.
Chiar sunt fiica lui Barbă-Neagră.
Ai picat în propria capcană, iubire.
Nu, este tatăl meu.
Minciunile pe care ţi le-am spus n-au fost minciuni.
M-ai minţit spunându-mi adevărul?
- Da. - Bun şiretlic.
- Pot să-l folosesc? - Oricum sunt sigură că ai s-o faci.
Bineînţeles.
Nu renunţi la asta?
Vreau un tată. N-am avut unul.
Angelica, tatăl tău, Barbă-Neagră,
e rău
şi o să te omoare, dacă se iveşte ocazia.
- N-are salvare. - Şi cine eşti tu
să stabileşti limitele izbăvirii?
Mi-ai furat ani din viaţă. Îmi eşti dator.
Iar tu eşti pe cale să te sinucizi
şi n-am de gând să stau degeaba şi să privesc.
Golful Whitecap!
Tot echipajul pe punte! La bărcile lungi!
Întindeţi-le drept!
Fără încâlceli. Faceţi-le frumoase pentru musafirele noastre delicate.
O să avem nevoie de lumină. De multă lumină.
Veniţi.
Simţi mirosul? Ulei de balenă. Arde ca un miracol de la Dumnezeu.
- Poţi să-l faci să meargă? - Făcut de englezi.
Să nu ne facem speranţe.
Luna veche în braţele celei noi.
Prima din vara asta.
Perfectă pentru a vâna o lacrimă de sirenă.
Suntem pierduţi. Vin la lumina făcută de oameni.
- Rechinii? - Mai rău decât rechinii, băiete.
O să fim înconjuraţi de sirene în mai puţin de-o oră,
ia aminte la vorbele mele. Şi noi suntem momeala.
Am auzit spunându-se că sărutul unei sirene apără marinarii de înec.
Nu fi prost! Sirenele sunt femele, fiule,
şi încântătoare ca un vis ceresc.
Dar când vine vremea tăvălelii, ca să spun aşa,
fură un marinar dintr-o barcă
sau de pe puntea unui vas, îşi fac de cap
şi după aceea marinarii sunt traşi la fund, înecaţi şi mâncaţi.
Sau uneori e invers.
- Cântă. - Ce?
Le place să audă cântece.
Mă numesc Maria
Preafrumoasă fiică de negustor
- Mai tare. - Şi mi-am lăsat părinţii
Şi 3000 de lire pe an
Cupidon mi-a străpuns inima
Dispreţuiesc tot aurul sclipitor
Nimic nu mă poate consola
Doar marinarul meu curajos
Doamne ajută-mă!
Uitaţi. Uitaţi acolo.
O s-o sperii.
Da, şi călătorie sprâncenată!
Poţi vorbi?
Da.
Eşti frumoasă.
- Tu eşti cel care cântă? - Da.
Tu eşti marinarul meu curajos?
- Da, eu. - Controlează-te!
Nu mi s-a dat foarte mult
în viaţa mea mizerabilă scurtă.
Dar o să se spună
că Scrum a fost sărutat de o sirenă adevărată!
Cupidon mi-a străpuns inima
Dispreţuiesc tot aurul sclipitor
Nimic nu mă poate consola
Doar marinarul meu curajos
Haideţi, drăguţe fecioare frumoase
Oricine aţi fi
De vă plac marinarii curajoşi
Ce spintecă marea furioasă
Continuaţi! A început!
Aprindeţi-l!
Cu curaj! Împingeţi-le spre mal!
Plasele în apă! Repede!
Retragerea! Pe uscat! Salvaţi-vă!
Retragerea, am spus!
Laşilor! Înapoi în apă!
N-o să găsiţi refugiu pe uscat! Aveţi cuvântul meu!
Haide!
Am prins una!
Sunt îndrăgostit!
Verificaţi răniţii!
Vedeţi dacă mai găsiţi o sirenă în viaţă!
Hai, ajutaţi!
Bravo, matelot.
A văzut toată lumea?
Pentru că n-o mai fac încă o dată.
Înapoi la corabie. Ne ducem într-un golf ferit. Acum.
- Dumnezeule. E aia...? - Sirenă.
- Încetează nebunia asta acum. - Nu pot.
Ai mers vreodată pe plajă,
ai privit în urmă şi ţi-ai văzut urmele paşilor în nisip?
Aşa este, doar că urmele paşilor sunt în faţa mea.
- O urmă, de fapt. - Golful Whitecap, dle.
Trebuie să-i dăm zor.
Mergem pe jos. Gibbs, îmi trebuie o direcţie.
- Dar oamenii, dle. - Sunt deja morţi.
- Nu par morţi. - Zău?
Eu n-aud decât pescăruşi cuibărindu-se.
Tu ce auzi, dle Groves?
Pescăruşi... cuibărindu-se.
- Nimic mai mult. - Direcţia, Gibbs?
Dumnezeule!
Capul tău sau direcţia mea.
Ori una, ori alta o să am, nu-mi pasă care.
Echipaj, înainte!
- Rândul tău, Sparrow. - Chiar era necesar?
E mai bine să nu ştii locul exact al corăbiei mele.
- Sunt om prudent. - Şi eu.
Ce vreau mai întâi...
...e vasul lui Ponce de León.
De ce trebuie s-o luăm cu noi?
Lacrimile nu rezistă. Ne trebuie proaspete.
Cum era ritualul?
Apă din Fântână şi o lacrimă de sirenă?
Şi două potire de argint.
Unul cu o lacrimă, unul fără.
Unul cu o lacrimă şi apă în amândouă?
Destul de complicat, nu?
Amândouă cu apă. Unul cu o lacrimă.
Persoana care bea apa cu lacrima
primeşte toţi anii de viaţă ai altuia.
Câţi ani?
Toţi anii pe care i-a trăit
şi pe care i-ar fi putut trăi, dacă soarta ar fi fost mai blândă.
Clericule...
Dacă se întâmplă să-mi meargă prost,
aş vrea să se consemneze
că sunt pregătit pe deplin să cred în orice trebuie
ca să fiu primit în locul ăla
unde tuturor bunuţilor le place să se ducă.
Avem un cuvânt pentru asta. Poţi să te converteşti.
Mă gândeam că numai la nevoie.
Timonier-şef!
Nu poate să respire!
- Are apă. - Are nevoie de aer!
- Deschide ăsta. - O să scape.
- O omori. - Sprijin poziţia misionarului.
Vezi?
Înainte.
Exact cum bănuiam. Nu pe aici!
Ăsta e drumul, nu?
Bineînţeles, dar ar trebui să ocolim pe la est.
Asta ne-ar scoate de pe drumul potirelor.
- Atunci ne întoarcem. - Nu e timp.
Tu ai insistat să aduci sirena.
- Nici revolta n-a ajutat. - Mergi ca o fată.
- Uite cine vorbea. - Cineva trebuie să se ducă.
Să ne despărţim, adică?
Să sărim, vrei să spui? Abia aştept s-o văd şi pe-asta.
Sparrow o să se ducă. Găseşte corabia, ia potirele.
De ce crezi că o să se întoarcă?
Da, de ce crezi că o să se întoarcă?
Nu e de încredere, tată. Mă duc eu.
Se duce ea.
Cât mai e până la Fântână?
Nu mai am timp.
O zi de mers spre nord, urmezi râul ăla,
ajungi la o serie de bălţi. După aia eşti aproape.
Te duci tu.
Eram sigur că o să se ajungă la asta.
Ştii senzaţia aia pe care o ai câteodată când eşti la înălţime?
Dorinţa de a sări?
Eu n-o am.
Îmi trebuie potirele alea.
Trage. Scuteşte-mă de căzătură.
O să te duci. O să te întorci.
Sau o omor.
N-o să-ţi omori propria fiică.
Timonier-şef, mai adu-mi 6 pistoale,
scoate gloanţele din toate în afară de două,
dar nu-mi spune din care.
Poţi alege, dle Sparrow.
- Da. - Eşti sigur?
Bineînţeles că da.
Din nou.
Haide, nici nu-s încărcate.
Din nou.
Dacă ţii morţiş s-o omori,
- de ce n-o laşi să sară? - Ce?
Dacă sari tu şi mori,
o să aibă şi ea şansa.
Din nou.
Dacă sar, o să supravieţuiesc?
Păpuşa.
- Da, acum o să supravieţuieşti. - Asta e o prostie! Mă duc!
Ud. Ud din nou.
Mergem mai departe. Spre nord, la Fântână.
Bine jucat, tată.
Ştiai ce pistoale erau încărcate, nu?
Bineînţeles, draga mea.
Era bine să avem o hartă acum.
Sau o corabie.
Opreşte-te! Rămâi nemişcat.
Să nu cumva s-o laşi să-ţi atingă pielea.
Ce e rău la un bătrân să aibă un hobby?
De ce te-ai oprit? Dă-i înainte!
Poţi să dormi când mori.
Dă-i înainte!
Norocul continuă să ne surâdă.
Santiago.
Comandată de renumitul Ponce de León.
Nu e nimeni.
Bun atunci.
Nu trebuie să ne oprim.
O să mergi.
Nu pot.
Mergi sau mori.
Pune-ţi braţele în jurul meu.
- Nu cer ajutor. - Dar ai nevoie.
- Ne grăbim, da? - Nu rămâne în urmă.
Staţi aici până vă spun eu!
Aşa frumuseţe.
Sigur eşti una din creaţiile Domnului,
nu o descendentă a creaturilor alea misterioase
care nu s-au refugiat pe Arcă.
Aşa frumuseţe...
...şi, totuşi, mortală.
- Mortală? Nu. - M-ai atacat.
Tu eşti diferit.
Diferit?
Nu eşti? Tu protejezi.
M-ai împins să mă fereşti.
- Vezi Fântâna? - Nu, dar suntem aproape.
Adu creatura. Acoperă-i capul.
Are un nume!
Spune-l, rogu-te.
E Syrena.
Ponce de León.
Dacă 40 de piraţi ar visa 40 de nopţi la comori,
n-ar echivala conţinutul din încăperea asta.
Tu.
- Tu. - Nu.
- Tu. - Eu am fost primul aici.
- Tu de ce eşti aici? - Barbă-Neagră m-a trimis.
- Tu? - Potirele de argint
- pentru suzeran. - O, haide...
Înapoi! Trebuie s-o echilibrăm!
O să alunece toată corabia!
Bine atunci.
Dacă am alege fiecare un obiect de aproximativ aceeaşi greutate?
Pune-l înapoi!
Nu atingem nimic!
Dar ăla?
Potirele.
De ce să cauţi tu primul?
Bine atunci.
Împreună.
Pietre.
Spaniolii.
Ne-au luat-o înainte, prietene.
O să mă uit pe harta aia. Dacă e ceea ce mă tem...
Mă întreb de ce au lăsat-o.
Nu atinge harta.
Ştiu drumul.
Dar văd şi unde o să-şi facă probabil tabăra.
Gibbs, tocmai urma să te ajut să scapi din închisoare.
Mi-ai furat harta.
Bun. Mai bine purcedem.
Sirene.
Aveţi grijă, bălţile astea sunt adânci.
Dacă scapă, totul e pierdut. Timonier-şef...
Uită-te. Uită-te!
Legată de-o ţeapă ca să moară, să se usuce la soare.
Doar pe jumătate în apă. Nu suficient ca să trăiască,
dar numai bine cât să moară încet.
Gândeşte-te.
Semenele tale, ucise, recoltate pentru lacrimile lor.
Syrena, nu vrei să plângi?
Toată lumea moare, până şi tu.
- În curând, aud. - Ascultă...
Ascultă...
Nu-ţi auzi surorile strigând?
Nu le auzi?
Nu ne trebuie decât o lacrimă.
Creatură ordinară!
Taie-i degetele, unul câte unul!
Scoate-i ochii ca să lăcrimeze!
Tu ce ai de spus?
Poate o să se răzgândească la răsăritul soarelui.
Da, o să ardă, dar eu nu pot să aştept soarele.
Poate ar trebui să facem un foc.
- Nu. - Nu mă contrazice, clericule.
- N-o s-o torturezi. - Ne trebuie o singură lacrimă.
O să-i smulg toţi solzii, dacă vreau.
Dacă nu-ţi place, roagă-te.
M-am înşelat. Nu toate sufletele pot fi salvate. Al tău nu poate.
Priviţi, dlor, un fost om credincios.
Creatura aia ordinară, cum îi spui tu, face cât o sută ca tine.
Ţii la ea?
O placi.
Şi nu nega ce e limpede în ochii mei.
Întrebarea e...
Ea te place?
Dumnezeule, te place. Avem noroc!
Varsă o lacrimă...
...sau vezi moartea acestui biet suflet.
Dacă ai putea vărsa o lacrimă,
aş fi recunoscător.
Tristeţe, da,
- dar nu amărăciune... încă. - Nu de mâna ta!
Timpul şi mareea nu aşteaptă pe nimeni. Timonier-şef...
Da, sirenele sunt dure.
Toate.
Legaţi-o ca pe celelalte. Şi scăpaţi de ăsta.
- Eşti încrezătoare? - Da.
Sunt femeie. Ea, la fel.
Ce joc faci, Jack? Te dai cu Barbossa.
Există o fată...
...o femelă, de sex opus.
- Când nu există? - Poate ar trebui să spun "domniţă".
Salvezi o domniţă? Asta-i ceva nou.
Da, dar se poate să-i fi făcut un rău acelei domniţe
- cu multe luni în urmă. - Ia zi.
Gibbs, asta e femeia din Sevilla.
Te-ai prefăcut că o iubeşti, după aia ai părăsit-o şi i-ai frânt inima.
Mai rău. Se poate să fi avut, pentru puţin timp...
- ...răscoliri. - Răscoliri?
- Răscoliri. - Sentimente, vrei să spui?
Nu chiar sentimente, mai degrabă...
Bine, sentimente, fir-ai să fii.
Şi totuşi ai părăsit-o? O, ce josnic.
Mulţumesc.
Furişat sau forţă.
Preiau eu de aici, având în vedere starea ta.
N-ai termite, nu?
Apreciez grija ta,
dar am să-ţi ţin de urât chiar şi-aşa.
Stai aici, locotenent comandant. Aşteaptă semnalul meu.
Acolo. Ăla. Ăla e liderul.
Uită-te la cortul lui pentru că acolo...
Nu, stai. Doamne, chiar ele trebuie să fie.
Sabia ta miroase ciudat.
Da. Otravă din măruntaiele broaştelor otrăvitoare.
O singură zgârietură şi eşti mort în câteva minute.
Te superi dacă o îndrepţi în altă parte?
Nu-mi plac broaştele.
- Ce faci? - Planific o rută de evadare.
- Nu aşa faci tu? - Ba da.
Sau uneori improvizez.
Şi acum?
Ne deplasăm, încet şi uşor.
De parcă aici ne e locul.
- Îmi pare rău, Syrena. - Philip, trăieşti.
- Da. - Ai venit după mine.
De ce?
Eşti diferită, nu?
Nu ştii de bunătate? Compasiune?
Lacrimi de durere, niciodată.
Sirenele sunt prea dure pentru asta.
Dar lacrimi de bucurie...
Oricum se spune că astea sunt şi mai potente.
Syrena, pe cuvântul meu, n-am avut legătură cu asta.
Dă-i drumul. Nu mai ai nevoie de ea.
Să-i dau drumul? Nu.
Strângeţi-i legăturile. O lăsăm cu semenele ei.
Cum e cu ruta de evadare?
Ai şansa să improvizezi.
Încerc.
S-ar putea să reuşesc să-mi eliberez o mână.
Ai un cuţit. Foarte bine.
Ceva mai bun.
Vreau şi eu unul din ăla.
Pentru răzbunare. Dulce şi curată.
- Răzbunare? - Haide, haide, Hector.
Dacă vroiai potirele,
ai fi văzut că nu mai sunt.
Tu stăteai la pândă. După Barbă-Neagră.
Regele George. Corsar. Perucă.
Teatru ieftin.
- Nu cred. - N-ai fost acolo în noaptea aia.
- Când Perla a fost pierdută. - Luată, nu pierdută.
Eram pe coasta Hispaniolei când am fost atacaţi.
Nicio provocare sau avertisment, nicio ofertă de tratative.
Am fost atacaţi cu focuri de tun.
Şi după aia marea de sub Perlă a început să se tulbure.
Perla se clătina şi devia violent.
Fiecare scândură, bară,
căprior au început brusc să scârţâie.
Velatura prinsese viaţă.
Propria corabie s-a întors împotriva noastră,
încâlcind echipajul, înfăşurându-se în jurul lor ca şerpii.
Şi în jurul piciorului meu.
Dar braţele-mi erau libere şi sabia la îndemână.
Eu sunt stăpânul corăbiei mele, nu Barbă-Neagră.
Eu sunt stăpânul sorţii mele, nu Barbă-Neagră.
Aşa că am făcut ce trebuia.
Am supravieţuit.
Aşadar... nu cauţi Fântâna.
Nu-mi pasă de regele George sau de poveştile de tavernă
care-ţi dau speranţa unui picior vindecat,
dar mi-aş da braţul stâng pentru o şansă să-l omor pe Barbă-Neagră.
- Nu dreptul? - Am nevoie de braţul bun
ca să-i înfig spada otrăvită în inimă.
O să am grijă să ai şansa, prietene.
Scapă prizonierul.
Scapă! Răspândiţi-vă! Găsiţi-l!
Du-te! Du-te!
Nu trageţi! Îl vreau în viaţă!
Am bănuit eu că ăla a fost semnalul.
- Hai! Pregătiţi-vă de plecare! - Duşmanul o să vină curând.
Îmi pare rău de potire, dar am o întâlnire.
- Nu mă mai întorc. - Nu e nevoie.
- Să bem ceva? - Bem la Fântână.
Cum de nu ne întâlnim niciodată fără să îndrepţi ceva spre mine?
Ai adus potirele, Sparrow?
Da. Hei!
- Văd că ai adus un prieten. - Da.
Şi şchiopul e aproape. Da?
Da.
Înainte să le înmânez, am una, două condiţii.
- Zi-le. - În primul rând,
îmi vreau busola înapoi. Nu, asta e în al doilea rând.
În primul rând, jură
că n-o să-i faci rău Angelicăi.
Nu jur nimic unuia ca tine.
Dar nu mă costă nimic să recunosc
că n-a fost niciodată în pericol.
În al doilea rând atunci, înainte în primul rând,
îmi vreau busola înapoi.
Te rog. O merit.
Ai idee cât de greu a fost să prind porcul ăla împuţit?
Nu pe ăla mare, pe ăla cu patru picioare.
Mulţumesc. Şi în al treilea rând, dle Barbă,
există momente, nu foarte des,
când mă gândesc la ticăloşiile mele odioase,
dintre care cea mai mare e cât de rău l-am tratat pe dl Gibbs,
- secundul meu loial. - Da! Acum aduci vorba...
L-am lăsat în temniţă. Nu mi-a păsat.
Tot nu-mi pasă. Ideea este, însă, că trebuie să-l eliberezi.
- Asta e tot? - Cred că da.
Repede, sau porcul fuge şi baftă cu recuperatul potirelor.
Jack, dacă ţi-e tot una...
S-a făcut.
Dă drumul porcului.
Poate, dacă nu te superi, aş putea veni cu voi...
Asta o să te conducă spre libertate, prietene.
Aş fi pututjura că e pe undeva pe aici.
Nu trebuie să ne oprim.
Aha! Se înfundă.
Ţi se înfundă.
Se înfundă.
Încep să cred că nu ştii unde mergi.
Se spune că nu destinaţia contează, ci călătoria.
Potirele, te rog.
Daţi-vă înapoi.
Jack...
...ai văzut vreodată, de fapt...
...cu ochii tăi Fântâna Tinereţii?
Vrei să repeţi întrebarea, te rog?
Timonier-şef...
Stai, stai! Stai.
"Apa vieţii"
Dle Scrum...
- ...te superi? - Stăpâne?
Atât de frumoasă.
Sparrow, eu am să fiu primul care gustă apele alea!
Tată...
Şchiopul.
- L-ai adus aici. - De ce aş face asta?
Edward Teach!
Pentru delicte comise pe mare,
prin autoritatea acordată mie de Majestatea Sa, regele,
şi cu o cantitate bună de satisfacţie personală,
te dau în custodia Curţii
şi te declar prizonierul meu.
Sarcina mea s-a încheiat, nu-i aşa?
Aceste delicte includ, dar nu se limitează la: piraterie, trădare,
crimă, torturi dintre cele mai atroce,
inclusiv furtul inuman al unui picior drept păros, folosit şi deformat.
Tu... îndrăzneşti să înfrunţi sabia asta?
Atât de departe de corabia ta? Da.
Da, asta o fi suflarea rece a sorţii pe care o simt pe grumaz,
dar, pe Dumnezeu, o să mai duc o ultimă luptă.
Omorâţi-i pe toţi!
Staţi puţin.
Trebuie să înţeleg ceva.
Bun, deci voi o să luptaţi contra lor
şi ei, contra voastră,
doar pentru că el vrea să-l omoare pe el?
Unde e logica? Exact.
Eu zic să-i lăsăm pe ei să se lupte, în timp ce ne relaxăm,
privim şi bem ceva. Punem nişte pariuri!
Da.
- Omorâţi-i! - Fără milă!
Dă-te de pe mine!
Scrum, potirele!
Şi lacrima! Vino!
Dă-o-ncoa'. Lacrima. Aşa, băiat bun.
Mi-e mai frică de ea decât de tine.
Dă-o-ncoa'. Aşa, băiat bun.
- Potirele, te rog. - Îmi pare rău, Jack.
Ţi-am spus, am nevoie de ani. Şi acum, ai tăi sunt numai buni.
Doamne, n-o s-o iei.
Dacă ai luat-o, o să o dai înapoi.
Dă-o înapoi...
Dă-o înapoi, te rog.
Mă aşteptam ca soarta să lupte mai mult.
N-o să văd rânjetul ăla pe faţa ta când te răpun.
Uită-te în spatele tău, Edward Teach.
Pământul ăsta se revendică în numele glorios
al Majestăţii Sale, regele George...
Să noteze cineva curajul acelui om.
Senorita, potirele, por favor.
Numai Domnul poate da viaţă veşnică, nu apa asta păgână.
Distrugeţi templul ăsta profan!
Fântâna!
Eşti un prost.
Cauţi în locul ăsta ceea ce numai credinţa poate da.
Credinţa? În credinţă e destulă lumină ca să vezi,
dar destul întuneric ca să orbească.
Ce lucru diavolesc e ăsta?
- Pentru Perlă. - Ce ai făcut?
Angelica! Nu! E otravă!
Nu-s aşa prost să-l înfrunt pe Barbă-Neagră
fără un mic avantaj veninos.
Revendic corabia şi echipajul lui Barbă-Neagră
şi sabia lui, drept plată pentru piciorul meu lipsă!
Nu-mi irosi lacrima.
Bea ăsta. Ăsta are lacrima.
Tu trebuie să-l bei pe celălalt.
Nu vă pot salva pe amândoi. Unul dintre voi trebuie să se sacrifice.
Ia-l tu, tată, pentru sufletul tău.
Căpitane Teach, e pe moarte. Trebuie să-ţi salvezi fiica.
Ăsta ia viaţa?
Ăsta are lacrima şi dă viaţă?
Da, grăbeşte-te!
Salvează-mă, copilă.
Te iubesc, tată.
Staţi puţin.
De fapt, se poate să fi fost invers.
Cupa asta avea lacrima, cealaltă avea restul...
Şarlatanule!
- Diavole! - Tată!
Ticălosule! Cum ai putut?
Tatăl tău te-a salvat.
Poate sufletul lui e acum izbăvit.
Eşti rănit.
Numai trupeşte.
Mintea mea e împăcată, datorită ţie.
- Mie? - Da.
Eram pierdut.
Vântul, mareele...
...ar trebui să reînnoiască credinţa unui om.
Dar pentru mine, numai tu.
Philip, te pot salva.
Trebuie doar să ceri.
- Caut un singur lucru. - Ce anume?
Iertare.
Dacă nu eram eu, nu ai fi fost capturată.
Cere.
Mă ierţi?
Te urăsc.
Pe cel care ţi-a salvat viaţa?
Anii pe care-i am, furaţi de la propriul meu tată!
Eu doar l-am ajutat pe Barbă-Neagră să facă ce-ar trebui să facă orice tată.
Eşti crud şi prost.
Un pistol, un glonţ.
Ca să mă omor înainte să mor de foame?
Nu eşti de încredere, iubire.
De altfel, asta e o rută circulată.
Poţi face semn unui vas în trecere.
Sau poţi înghiţi glonţul proverbial.
Cum o să mă eliberez de legături?
Te-ai eliberat acum jumătate de oră.
Ai aşteptat momentul precis ca să mă ataci.
Recunoaşte, Jack.
- Încă mă iubeşti. - Dacă ai avea o soră şi un câine,
aş alege câinele.
Comoară! E un cufăr cu bijuterii
ce au puterea să stăpânească vântul şi mareea!
- Inventezi! - Stai!
Sunt însărcinată. E al tău.
Nu-mi amintesc să fi...
- Erai beat! - N-am fost niciodată atât de beat.
Aşteaptă!
Vreau să-ţi spun ceva.
Ceva ce am vrut să-ţi spun din clipa în care ne-am întâlnit.
Spune.
Te iubesc.
Şi eu la fel.
Dintotdeauna. Şi întotdeauna.
Trebuie să plec.
Nu s-a terminat!
N-ai nimerit!
Răzbunarea e a mea!
Dle...
Am găsit asta sub punte.
Echipaj! Navigaţi contra vântului!
La treabă, gândaci afurisiţi!
Coroana mi-a slujit bine.
Dar acum, pe zeii mării şi cerului,
stabiliţi cursul spre Tortuga!
Gibbs, lup de mare nătâng, ai ajuns!
Da!
Şi sper că ne-a ieşit un profit
- din întreprinderea noastră comună? - Clăteşte-ţi ochii.
Busola m-a călăuzit numai bine.
Şi oamenii lui Barbă-Neagră care păzeau corabia?
Am aplicat aceeaşi manevră pe care am perfecţionat-o în Noua Guinee.
Era păcat să lăsăm o întreagă flotă în urmă.
Într-adevăr.
Urăsc maimuţa aia.
Deci Perla... Ai idee cum s-o scoţi?
O să ne trebuiască o arbaletă, o clepsidră, trei capre,
unul din noi va trebui să înveţe să cânte la trâmbiţă, cât celălalt face aşa...
- Ştiu eu un om cu o capră. - Bine. Eu pot să fac aşa.
Jack, trebuie să întreb.
Aveai potirele, apa, lacrima...
Ai fi putut trăi poate pentru totdeauna.
Fântâna te pune la încercare, Gibbs.
Dar e mai bine să nu ştii care clipă îţi va fi cea de pe urmă.
Fiecare bucăţică din fiinţa ta,
vie până la infinitul mister al existenţei.
Şi cine spune că n-o să trăiesc pentru totdeauna?
Descoperitorul Fântânii Tinereţii.
N-am niciun cuvânt de spus, Gibbs.
Duc o viaţă de pirat.
Pricepi?